Някой трябва да отиде на острова и да се отърве от врага.
Идеален е за подобни ситуации. Брой ме и мен!
Миста! Той е на радиото!
Удар!
По дяволите!
Не бива да пускам камиона да се измъкне!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Сякаш биваш премазван от тежката воля на съдбата,
която държи в плен мечтите ти.
Няма път за бягство, през цялото време се мъчиш отчаяно,
но ти никога не ще се предадеш.
Парченцата надежда,
заровени под отломките,
ще бъдат открити от твоите две ръце,
за да може някой ден да промениш света.
Борбено злато!
Само онези, които истински вярват в своите сърца,
ще заблестят,
докато животът им не угасне.
Онези, които имат неукротими души,
продължават да се борят напук и на бога!
Борбено злато!
Епизодио 08 "Появата на Секс Пистълс, част 2"
Още от подрастваща възраст
Гвидо Миста гледаше с просто око на живота.
Наслаждаваше се да спи, да се любува на клоните сутрин
и даже на носещите се облаци.
Радваше го аромата на виното и всяка нова хапка сирене.
Заговаряше красиви девойки, дори и те грубо да го отрязваха.
А когато му свършваха парите, скачаше на някой от опашката
пред киното, който критикува актьорите, и му взимаше парите.
Понякога така го подреждаха, че се стигаше и до полиция.
Но през цялото това време Миста се радваше на живота си.
Хората приемаха любовта му към лесния живот като оскърбление,
но Миста винаги е смятал, че излишното мислене води до страх,
а той не искаше да се примирява с него.
Когато навърши седемнайсет, един случай му помогна да разбере,
че всеки един човек има своето предназначение.
Хората могат да тъпчат на едно място или да поемат по заобиколен маршрут,
но накрая ще излязат на отдавна подготвения за тях път.
В една ясна лятна нощ
Миста се разхождаше из градските улици както обикновено.
Миста!
Искате ли да се позабавляваме? - Извинявай, но имаме планове. Чао!
Не! Пусни ме!
Млъкни и кротувай!
Млъквай! Стига си викала!
В една паркирана кола пребивали полугола жена.
Жената кървяла от носа и устата и скоро щяла да загуби съзнание.
За секунда Миста се поколебал дали да се намеси...
Но той бе свикнал да постъпва просто и действал без почти да се замисли.
На кого си мислиш, че вдигаш ръка, тъпако?
Малък сополанко!
На практика от всяко разстояние може да пропуснеш целта.
В бързината или в паниката може да стреляш
без даже да се прицелиш.
Двата изстреляни куршума от бандита минали под ръката на Миста
и изчезнали в мрака.
Какво?
Не се приближавай!
Три, четири, пет, шест изстрела!
По невероятна случайност всичките изчезнали в мрака.
Приятелите му също открили огън,
ала и те като по същинско чудо не успели да уцелят Миста.
Момчето било поразено от състоянието на спокойствие, в което се намирало.
Какво става? - Кой е този?
Брат! - Какво...
Открадвайки оръжие и патрони,
Миста заредил спокойно револвера, без да се плаши от свистящите куршуми.
Подобно на мед. сестра, умело напипваща вената, за да бие инжекция,
той дръпнал спусъка.
Четири изстрела били достатъчни. И всичките в главата!
Той никога преди не беше убивал някого,
ало момчето не трепна, нито го мъчеше съвестта.
В онази вечер Миста беше в безизходица,
но намери сили в себе си и успя да се измъкне жив.
Яж олово!
Зад волана е собственикът на камиона.
Десният му крак не е ранен.
Не мислех да те убивам...
Това заболя!
Проклет да си! Простреля ме за втори път, скапаняко!
Стой на място! Този път няма да пропусна.
Що за глупост издрънках? Не исках да кажа това.
Трябваше да попитам как е още жив, след като го гръмнах в главата!
Нима по случайност куршумът да не е засегнал мозъка му?
Колко очарователно от твоя страна, а, Миста?
Миста се казваше, нали?
Изглежда, на Капри не си пристигнал сам, ами с приятели.
Само че останалите още не са виждали лицето ми.
Прав ли съм, Миста?
Примами ме в капан на поста и ме простреля неочаквано два пъти.
Но ако се бием лице в лице, то моят Станд Крафт Уърк
би отразил без много да се напъва всеки летящ към мен куршум.
Малко се отплеснах и не ги преброих. Колко патрона изстреля?
Кажи.
Четири на камиона.
И още два на поста в Марина Гранде.
Прав ли съм? Верни ли са сметките ми, а, Миста?
Сега мога спокойно да се приближа и да те пречукам.
Проклятие, трябва да презаредя!
Какво, по дяволите? Шегуваш се! Не мога да се пусна!
Ей, ти! Колко още ще караш? Спри веднага, тъпако!
Прав си, някой да го спре!
Моля, някой да спре камиона! Аз не мога!
Размърдай си мозъка.
Защо така любезно ти напомних, че нямаш повече патрони?
Понеже съм свестен ли?
Миста, казах ти само защото знаех, че не можеш да скочиш от камиона.
Шофьорът не може да си махне крака от газта, нито да пусне волана.
Бях така откровен, понеже не можеш да си освободиш ръката
и да презаредиш!
Това са куршумите, които отби със Станда си!
Сякаш са фиксирани във въздуха и сега се движат заедно с камиона.
Фиксация... Значи неговият Станд е фиксирал куршумите във въздуха,
а нас с шофьора ни е закрепил за камиона!
Навярно може да фиксира на място всичко, до което се докосне.
Куршумът в челото му е пробил само кожата и е спрял.
Не е засегнал мозъка и затова не е мъртъв!
Ако трябва да съм честен, Миста, много се радвам, че ти ме нападна.
Дотолкова, че съм готов да забравя за белега, който ми остави.
До последно не бях сигурен дали Полпо наистина е криел нещо.
Това беше просто слух сред дребните риби.
Но след като ти ме нападна, богатство наистина има!
Преливам от надежда и мотивация!
С такова настроение
мога да отмъкна десетте милиарда изпод носа на Бучелати!
Вече ти обясних, че нищо не ми коства да отбия куршумите ти!
Какво? Още един куршум изникна от сенките? Изстрелял е два наведнъж!
Сигурно е дело на Станда му!
Няма страшно! Все още мога да го отразя!
Ура!
Браво, Секс Пистълс Номер 6 и Номер 7!
Изхвърлихте го от камиона.
Вече няма от какво да се тревожим.
Боли! Пак ме простреля, кучи сине!
Но няма да се измъкнеш! Десетте милиарда са мои!
Никъде не отиваш!
Има начин да го довърша.
Но едно е ясно, силен е.
Ще се справя ли?
Носител - Сале Станд - Крафт Уърк
Кръв...
Следи от гуми...
Миста и врагът са в кола и са тръгнали към върха на острова.
Дали ще успея да ги настигна?
Не. Трябва да намеря кола!
Четири патрона...
Защо на мен? Имам само четири патрона!
Защо са ми останали само толкова? Кажи ми?
Миста, останалите ги изтърва.
Изтърва ги! - Четири не е на късмет!
Не зареждай и четирите, нищо добро не ни чака.
Мога да си махна ръцете от волана! И краката също!
Сега мога да спра! - Не си го и помисляй!
Ти самият ми каза да спра камиона.
Винаги слушай последната дума. Най-вече моята!
Трябва да се върна в Марина Гранде.
Там ме чака мой приятел. Има ли друг път?
Няма да те нараня. Дори ще ти благодаря, ако ме закараш.
Разбра ли?
Мръсникът спира куршумите при контакт с кожата
и не могат да проникнат по-надълбоко.
Как да победя някой, който фиксира обекти?
Може би като го гръмна в устата?
Отвътре сигурно е беззащитен. Току-виж е пукнал.
Само че са ми останали само четири патрона.
По дяволите и късмет! По-добре да бяха три!
Няма нужда да рискувам, след като вече знам кой е.
По-безопасно ще е да се върна на пристана и да се срещна с Джорно.
А и взехме още патрони с нас.
Негодник! Невъзможно! Изкачил е скалата?
Спри! - Сега какво?
Казах да спреш камиона! По-живо!
Това е онзи тип!
Миста!
Няма да ти позволя да се срещнеш с дружките ти и да им разкажеш за мен!
Няма да ти дам да ми избягаш, Миста!
Може да фиксира камъни също като куршумите!
Изкачил се е по тях като по стълба!
Защо спря камиона, тъпако?
Натисни газта!
Газ до дупка! Мисли му, ако спреш!
Искаш да се разберем още сега? Дадено!
Шофьор, да не си посмял да спреш!
Трябва съвсем леко да почуквам куршума с пръст.
Но ако го повторя многократно,
фиксираният куршум ще натрупва сила.
Не бива да го удрям твърде силно. Изстрелът ще стане неточен
и противникът ще разбере накъде ще полети куршумът.
А сега... освобождавам!
Какво?
Върна се по теб, Миста!
Три от Стандовете ти загубиха контрол и отлетяха някъде.
Лекичко... Просто трябва да почуквам куршума с не много голяма сила,
сякаш предавам телеграфен сигнал за бедствие.
Прицелването е трудно и не мога да уцеля движеща се мишена.
Но срещу теб е идеалното оръжие!
По-зле няма накъде.
Наистина е нещастно! Числото четири не носи нищо добро.
Знам го още от дете.
Ние просто не виждаме как събитията са свързани помежду си.
Но затова пък сега имам добро число!
Останах само с един патрон, но това значи, че всичко лошо е зад гърба ми.
Новото число е едно, мръснико!
Номер 5, Номер 6, групирайте се! Нека сме заедно в последния изстрел!
Това е последният патрон, да дадем всичко от себе си!
Мирувай, Миста!
Дори не се опитвай да стреляш пак по мен!
Каквато и сила да имат Стандовете ти, колкото и пъти да стреляш по мен,
на това разстояние преимуществото е мое!
Имам време да се защитя.
Трябва вече да разбираш, че не можеш да ме победиш.
Ще повярваш ли, ако ти кажа,
че в револвера ми е останал само един патрон?
Това е чистата истина. Имам само един патрон.
Ако отразиш и него,
оставам без муниции.
Защо да го крия, като и без това щеше да го разбереш?
Ако пропусна с последния си изстрел,
сам ще се досетиш, че съм останал празен.
Макар че съм твърдо убеден, че няма да пропусна.
Бъди сигурен, че ще те довърша с последния ми куршум!
Какви са тези врели-некипели, Миста?
Няма значение с колко още патрони си останал.
Дали ще изстреляш един или сто - ти не можеш да ме победиш!
Не са врели-некипели.
Сигурен съм, че ще се отпуснеш,
след като знаеш, че имам само един патрон.
Това са глупости.
Ще се прикрие със Станда си! - Остави на мен!
Напред! Целта е само една! Не си жалете силите!
Целиш се в устата ми, нали?
Сам си отвори устата! - И няма да се отбрани!
Значи се втурваме право там!
Познах.
Боли... Прозрях плана ти.
Целеше се в устата ми!
Всеки би си помислил,
че мога да фиксирам неща вън, но не и вътре в себе си.
Трудно се ловят куршумите ти и реших просто да си отворя устата.
Невъзможно! Фиксира куршума даже в устата си и се защити?
Мамка му... Болката е непоносима!
Но май това наистина е бил последният ти патрон.
Няма да ме обстрелваш повече!
Свършиха ли ти идеите, Миста?
Ако са ти свършили,
висящият куршум вече...
Набра достатъчно мощ, Миста!
Аз печеля! На ти! Освобождавам!
Наистина се отпусна! Направи го, щом разбра, че няма повече патрони.
Просто искахме да се доберем по-близо!
От такова разстояние можем по-лесно да улучим целта!
Какво? Кога успяха да се промъкнат?
Проклятие, много са близо!
Право към целта, момчета!
Прикрий ме, Крафт Уърк!
Куршумът се разцепи на две!
Ще преживея пряк изстрел,
но да не би да е замислил нещо друго?
Само не там! Нима си се целил в същото място!
На същото...
Целех се в старата рана.
Ако ударя заседналия в челото ти куршум,
то той ще проникне достатъчно, та да пробие черепа ти.
Макар че горя, ако успееш да преживееш и това.
Успяхме! - Да!
Стига, Номер 3!
Колко пъти да ти повтарям да не тормозиш Номер 5?
Все още си жив, въпреки че имаш куршум в мозъка.
Честна дума, имаш непобедим Станд.
Поне изпълних заръката на Бучелати и те оставих жив.
Връщаме се! Обратно към пристана. - Ама че ден!
Какво ви става бе, хора?
Мамка му! За кого ме вземат?
Ту спри, ту тръгни... Да не съм ти такси бе, тъпак!
Та даже и ме заплашва!
Този път ще си затворя очите, ама следващия няма да ти се размине!
Извинявам се, но преследвам някого.
Може ли да ме закарате до горе?
Не губете време, бързам! Трябва да ме откарате!
Слушам...
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Първата задача от боса"